The Project Gutenberg eBook of Palvelusväkeä

This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this ebook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Palvelusväkeä

Yksinäytöksinen huvinäytelmä

Author: Roderich Benedix

Translator: E. Piirinen

Release date: August 25, 2025 [eBook #76729]

Language: Finnish

Original publication: Helsinki: Kust.Oy Kirja, 1913

Credits: Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK PALVELUSVÄKEÄ ***

language: Finnish

PALVELUSVÄKEÄ

Yksinäytöksinen huvinäytelmä

R. Benedixin mukaan suomeksi sommitteli

Lauri Suonperä (Erland Piirinen)

Helsingissä, Kustannusosakeyhtiö Kirja, 1913.

HENKILÖT:

AUKUSTI, kirjanpitäjä, noin 35 v.

RISTIINA, keittäjä, noin 40 v.

ANNA, kamarineiti, noin 37 v.

JURONEN, kuski, noin 40 v.

PEKKA, tallirenki, noin 25 v.

HANNA, sisäkkö, noin 20 V.

REETTA, maitotyttö.

Näyttämö esittää herraskartanon kyökkiä.

Perällä ovi, samoin oikealla, ja vasemmalla. Oikealla taka-alalla hella ja siinä kuparikattila, jossa on kiehuvaa vettä. Peräseinällä molemmilla puolilla kyökkipöytä. Etualalla oikealla ja vasemmalla pienempiä pöytiä. Kaikellaisia kyökkikaluja seinillä ja kyökkipöydillä.

Oikea ja vasen katsojista.

Ensimäinen kohtaus.

Hanna, Pekka.

HANNA (lieden luona puuhaamassa kahvipannun kanssa.)

PEKKA (tulee keskeltä).

Huh, kun onkin kylmä! Onkos sulla kahvi valmiina, Hanna?

HANNA (ynseästi).

Niinkö sinä sanot »hyvää huomenta?»

PEKKA (hellästi).

Se tulee perästä, Hanna; kun on näin kamalan kylmä, niin ei voi sanoa kunnollisesti hyvää huomentakaan, ennenkuin saa vähän lämmikettä.

HANNA (on kaatanut kahvia kuppiin ja tuo sen Pekalle).

Siin' on, ahmatti!

PEKKA (juo ahnaasti).

HANNA (nyreissään).

Semmoisia te miehet olette!

PEKKA

Mikäs sinua nyt vaivaa?

HANNA

— Ennen olit niin hellä; et ensinnä kysynyt kahvia, vaan olit makea kuin hunaja! Mutta nyt, kun olemme kihloissa, on hellyys tipotiessään. Mitenkäs sitten käy, kun naimisiin joudumme?

PEKKA (on juonut kahvin).

Ah, kuinka se lämmittää ja virkistää tätä syntistä ruumista! Mutta Hanna, mitäs puheita ne olivat! Ajattelehan toki että minun täytyy jo aikaisin aamulla syöttää hevoset, puhdistaa vaunut, kantaa vettä, jotta aivan paleltuu kylmästä — ja vasta kuppi kahvia taas tekee minut ihmiseksi. Kas niin, nyt olen jälleen piristynyt ja sanon »hyvää huomenta».

HANNA (ivallisesti).

Todellakin?

PEKKA (levittää kätensä).

Tulehan tänne, tipuseni!

HANNA (kieltäytyen).

Ettet vain rasittaisi itseäsi liikaa.

PEKKA

Älä nyt hölmöttele, Hanna!

HANNA

Kun et vaan itse sitä tekisi. Tahdotko vielä kupin kahvia?

PEKKA

Kahviako? En! Mutta tulehan tänne!

HANNA

Enkä tule.

PEKKA

Tuo tuntuu jo vähän arveluttavalta!

HANNA

Mikä?

PEKKA

Sinä murjotat ja torailet.

HANNA

Kuinka niin?

(Täyttää pannusta kupin, jota Pekka pitää kädessään.)

PEKKA

Nyt, kun vielä olemme kihloissa, on tämä tämmöinen joskus lystikästäkin. Mutta kun olemme mies ja vaimo — — —

HANNA

No?

PEKKA

Hm, ajattelin vain, että jos olisin miehesi, en kärsisi tuollaista murjottamista.

HANNA

Vai niin? Sehän on varsin hauska ja lohdullinen tulevaisuuden toive. Sinä kait oikein tutkit aviomiehen osaa ja mietit kuinka voisit minua paraiten pitää komennossa?

PEKKA

Älä hölmöttele!

HANNA

Sitä en tee, ainakaan nyt.

PEKKA

No, no, ei huolita riidellä, ollaan järkeviä ja ajatellaan vaikka tulevaisuutta. Minä sitä kuvittelen oikein kirkkaaksi.

HANNA

Vai niin!

PEKKA

Niin, näes, jos meillä olisi pieni palstatila, hevonen tallissa ja lehmiä navetassa ja sitte vielä pari porsasta jossain loukossa. Alussa meillä täytyisi olla renki, myöhemmin ehkä piikakin, — ja — jos käy hyvin, vielä toinen hevonenkin. Ja sitten, kun minä iltasin palaan kotia työstä ja me istumme kahden tuvassamme, — ja sinä sitte tuot minulle vadillisen perunoita, jotka on keitetty omassa takassa, ja kimpaleen oman porsaan läskiä — — ah, Hanna, se maistuu vissisti hyvältä! Kyllähän täälläkin on ruoka ja juoma hyvää, ehkä parempaa kuin meillä omassa kodissa tulee olemaankaan, mutta jalat ovat kuitenkin vieraan pöydän alla; täytyy olla ja elää niinkuin herrasväki tahtoo, ja olla heidän oikuistaan riippuvainen.

HANNA

Niin, Pekka, minäkin tahtoisin, että olisimme päässeet niin pitkälle! Palvelustyttö parka ei suinkaan ole kadehdittavassa asemassa. Pitää juosta ja hypätä koko päivän ja sitte saa vielä karsaita katseita ja haukkumisia, ellei kaikki käy herrasväen mielen mukaan.

PEKKA

No, älä sure! Kun tänä talvena käy hyvin, pääsemme kappaleen lähemmäksi. Tyvestä puuhun noustaan, se on vanha, hyvä sananlasku. Ja kun sitten muistamme, kuinka oman konnun hankkiminen on ollut meille vaikeaa, olemme kahta vertaa tyytyväisemmät.

HANNA

Noin kun puhut, kuuntelen sinua mielelläni, Pekka!

PEKKA

Todellakin! No sittehän tulet syliini.

HANNA

Oikeastaan minun ei pitäisi —

PEKKA

Pian, Hanna, ennenkuin joku tulee!

HANNA

Jos lupaat minulle —

PEKKA (ottaa häntä kädestä).

No älä siinä nyt rimpuile, ei meillä ole aikaa, kuten muilla ihmisillä —

(Aikoo syleillä. Näyttämön takana soi kello.)

PEKKA

Peijakkaan palvelus! (Kovempi soitto näyttämön takana.) Kyllä, kyllä, minä tulen jo. (Menee keskeltä.)

HANNA (yksin).

Sinun täytyy jo tottua siihen, että vaimosi on etusijassa ja sitten vasta kahvi.

(Menee hellan luo ja valmistaa aamiaista, kaataen kahvia suuresta, kannusta, pieneen ja pannen sen sekä kupit ja maitokannun pienelle kahvitarjottimelle.)

AUKUSTI (tulee sisään).

Toinen kohtaus.

Hanna, Aukusti.

AUKUSTI (hellästi).

Hyvää huomenta, rakas Hannaseni!

HANNA (lyhyesti).

Huomenta! (Asettaa aamiaisen pöydälle oikealla.)

AUKUSTI

Niin lyhyesti, Hanna? Enkö saa ystävällisempää tervehdystä?

HANNA

Tahtoisin tietää miksi; tervehdykseni oli tarpeeksi kohtelias.

AUKUSTI (juo kahvia).

Mutta minä tahtoisin enemmän kuin kohteliaisuutta.

HANNA

Sitä ette ole kuitenkaan ansainnut minulta.

AUKUSTI

Kuinka niin?

HANNA

Te tiedätte vallan hyvin, mitä minä tarkoitan.

AUKUSTI

En tosiaankaan!

HANNA

Ettekö pelaa herran kanssa samaa peliä joka minua niin piinaa?

AUKUSTI

Joka piinaa teitä?

HANNA

Älkää nyt turhaan teeskennelkö! Tehän minulle yhtä päätä kannatte nuoren herran sukkia tai jotain muuta sen tapaista ja niitä minun täytyy sitte ommella ja paikkailla iltakaudet.

AUKUSTI

On melkein vahinko, että noin sievien sormien täytyy neuloa, mutta minkäs minä sille mahdan?

(Aikoo tarttua Hannan käteen.)

HANNA (lyö häntä kädelle).

Pois hyppyset! Neulominen kylläkin käy laatuun, mutta kun minun aina täytyy itse viedä tavarat takaisin herralle, ja hän tahtoo silloin minua syleillä, teidän sillä alkaa vahtiessa rappusilla, niin se ei ole oikein.

AUKUSTI

Pyh, ei pidä olla niin oikukas ja katsoa kaikkia asioita niin vakavalta kannalta. Nähkääs, Hanna, ihminen on vain kerran nuori ja nuoruudestaan täytyy nauttia. Ja kun on niin soma kuin te, täytyy ottaa mitä tarjotaan; sitte kun tulee vanhuus, on kylliksi aikaa ruveta kunnialliseksi ja hurskaaksi.

HANNA

Hyi, miten inhoittavaa jutella tuollaista roskaa kunnialliselle tytölle.

ANNA (tulee huomaamatta ja jää seisomaan perälle)

Kolmas kohtaus.

Edelliset, Anna.

AUKUSTI

Ei ole mitään suloisempaa kuin rakkaus. Miksi tahdotte odottaa kunnes aika on ohi? —

(Aikoo syleillä häntä.)

ANNA (astuu väliin).

Sangen somaa, Aukusti herra!

AUKUSTI (itsekseen).

Huh, perhana!

ANNA (yhä enemmän suuttuneena).

Vai tämmöistä peliä pidetään minun selkäni takana?

AUKUSTI

Mutta Anna, sehän on leikkiä.

ANNA

Kaunista leikkiä! Olen ollut jo hyvän aikaa tuolla perällä ja olen kuullut kaikki.

AUKUSTI

Mutta ethän suinkaan luule —

ANNA

Luule? Minä en yleensä luule mitään, mutta minä näen kaikki! Sinä olet uskoton, olet petturi!

(Näyttämön takana soi kaksi kertaa.)

AUKUSTI

Kuulehan, soitetaan!

ANNA

Senkö vuoksi minä olen heittänyt ihanimmat unelmani ja ollut sinulle uskollinen, saadakseni tuollaista kiittämättömyyttä palkakseni?

AUKUSTI

Soitettiin.

ANNA

Ooh, kyllä minä ymmärrän vallan hyvin! Kaikki mitä olen kahtenatoista vuotena säästänyt, ne olet minulta houkutellut, sitä varten olet minua mielistellyt, mutta rakkautta et koskaan ole ajatellutkaan.

AUKUSTI

Anna!

ANNA

Kyllä minä ymmärrän suunnitelmasi! Tahdot naida minut, perustaaksemme muotikaupan, jonka koko liike on minun niskoillani, jotta itse saisit olla laiskana. Sitte pitäisi minun myöskin ottaa puotiin sieviä ompelijoita, joiden päät voisit panna pyörälle, sillä aikaa kun minun pitää häärätä ostajien kanssa.

AUKUSTI

Ei nyt pidä niin silmittömästi suuttua.

ANNA

Suu kiinni, petturi! Välimme on lopussa.

(Soitetaan kaksi kertaa.)

AUKUSTI

Soitetaan taas.

ANNA

Meidän välimme on loppu, mutta ei kunnian kukko laula Hannallekaan.

HANNA (joka tähän asti on kuunnellut vaiti ja myhähdellen, äkkiä 'pelästyen). Mutta minkäs minä sille —?

ANNA

Hävetä Hannan pitäisi. Tuollainen tyttöletukka ja houkuttelee miesväkeä!

HANNA

Minäkö häntä houkutellut?

ANNA

Luuleeko Hanna, vaikka onkin pari vuotta nuorempi, silti olevansa joku herkkupala? Mutta Hannalla mahtaa olla erityisiä taipumuksia kiemailla miesten kanssa ja ottaa mistä saa.

HANNA

Kuka uskaltaa minusta sellaista sanoa?

ANNA (kiehuen kiukusta, hyvin kielevästi).

Minä juuri. Minä tiedän kaikki! Nuoren herran kanssa on Hanna tekemisissä, täällä kiertää hän Aukusti herraa ja pettää kunniallista Pekkaansa. Mutta tästä kaikesta pitää tulla loppu' Vanhan neidin pitää saada tietää kaikki, ja minä olen vissi ettei hän kärsi talossa tyttöä, joka kiemailee miesväen kanssa. Herra Jumala, jos nuoren herran morsian saisi tietää tästä. Ei, talo pitää puhdistaa, ennenkuin hän muuttaa tänne. Vanha neiti panee vielä vähän arvoa minun sanoilleni, ja saadaanpas nähdä, kumpi pitää paikkansa, taitava kamarineito vai tuollainen maatiaispullukka! Varmasti minä toimitan pois talosta tuollaiset! (Soitetaan kaksi kertaa.) Kyllä, kyllä, minä tulen jo. — Mutta tuollaisen tyttöletukan toimitan hyvin pian pois tästä talosta. Kun kehtaakin. Hyi!

(Sylkäsee ja menee.)

HANNA (itkien).

Tämä on vallan kauheata, kun tuolla tavoin kohdellaan kunniallista tyttöä!

AUKUSTI

Rauhoituhan, Hanna!

HANNA

Ja se on teidän syynne! Mitähän neiti minusta ajatteleekaan?

AUKUSTI

Anna on kuin kiukkuinen kissa. Hyi toki, minä en enää tahdo tietää hänestä mitään! Kuuleppas, Hanna, me sovimme sentään paljon paremmin yhteen, Pekka ei ole sentään mitään sinulle: sinä hieno tyttö ja hän jörö renki! Anna hänen laputtaa ja koeta minun kanssani.

(Aikoo syleillä häntä.)

PEKKA (tulee huomaamatta).

Neljäs kohtaus.

Aukusti, Hanna, Pekka.

HANNA

Päästäkää irti!

AUKUSTI

Kuivaa kyyneleesi; on vahinko kun kauniit silmäsi tulevat punaisiksi!

HANNA

Minä en tahdo tietää teistä mitään!

AUKUSTI (aikoo taas syleillä häntä).

HANNA

Minä huudan!

PEKKA (tarttuu Aukustin kaulukseen ja heittää hänet pois).

Saakeli soikoon!

AUKUSTI

Kuka uskaltaa — ah, Pekka — Mutta tämä on hävytöntä!

PEKKA

Tyttö on minun, herra kirjanpitäjä. Ymmärrättekö? Jos joku tuppaa liian lähelle niin siltä väännän niskat nurin.

AUKUSTI

Raakoja uhkauksia!

PEKKA

Raakoja tai ei, mutta niin käy, totta vie. Varjelkaa vaan kinttujanne!

AUKUSTI

Näkyy, että mies seurustelee vain hevosten kanssa!

PEKKA

Parempi hevosten kuin teidän laistenne kanssa! Hevonen on hyvä, uskollinen eläin, mutta te olette liehakoiva, kiemurteleva, kurja ketunhäntä, jota kurittamaan minun nyrkkini ovat oikeastaan liian hyvät!

AUKUSTI

On oikeastaan arvoani alentavaa olla tekemisissä tuollaisen moukan kanssa!

PEKKA

Onkin viisainta että laputatte tiehenne, muuten voi sattua että mäjähytän teidän raihnaisen ruumiinne puuroksi!

AUKUSTI (suuttumustaan pidätellen).

Kyllä minä vielä voin näyttää mihin kykenen! Minä ilmoitan herralle että hänen tallirenkinsä kurttiseeraa sisäkköä ja luulenpa ettei hän talossaan kärsi sellaista, vaan käskee rengin hankkimaan itsellensä toisen paikan.

PEKKA

Sen minä kyllä uskon teistä! Pettäminen ja panetteleminen on aina ollut teidän tehtävänne!

AUKUSTI

Hyvä, hyvä! Tallirenki saa kohta nähdä, kenen kanssa hän on tekemisissä. (Menee.)

HANNA

Voi Pekka, mitä tästä tulee?

PEKKA

No, miksi itket?

HANNA

Jos hän tekee totta uhkauksestaan — nuori herra —

PEKKA

Mitä hänestä?

HANNA

Hän itse lähentelee minua — ja kun saa kuulla, että me rakastamme toisiamme —

PEKKA

Niin panee hän minut pois palveluksestaan — mitä siitä? Hyvä renkimies ansaitsee aina leipänsä.

HANNA

Ja kuu sinä menet pois, jään minä tänne yksin noiden kauheiden ihmisten kanssa.

PEKKA

No kai siuullekiu löytyy toinen paikka —

HANNA

Mutta sitä ennen saan kestää —5

PEKKA

Älä itke, Hanna, se täytyy kestää.. Sinä olet hyvä tyttö, ja olet minulle uskollinen..

HANNA

Voi Pekka kulta! (Nojaa häneen ja itkee.)

PEKKA

Kas niin, nojaa vain minuun, minä tahdon sinua tukea koko elämän ijän, kuten nyt! Kahden rakastavaisen täytyy kantaa yhdessä ilot ja surut; nyt on surun aika, sitten tulee varmasti ilon päiväkin.

JURONEN (tulee kirja kädessä).

Viides kohtaus.

Edelliset, Juronen.

JURONEN

Niin, niin!

HANNA (loittonee Pekasta, pyyhkii kyyneleensä ja antaa Juroselle suuren kupin kahvia).

JURONEN (hitaasti, hyväntahtoisesti).

Älähän pelästy, pikku velho, minä suon Pekalle muiskunkin; olen itse tehnyt samoin, kun olin vielä maitoparta, niinkuin tuo tuolla! (Istuu pöydän ääreen oikealla.) He, tehän ette näytä olevan hyvällä tuulella, Hanna on itkenyt, mikäs teitä sitte vaivaa?

HANNA (istuu lieden luo ja rupeaa kuorimaan perunoita).

PEKKA (pahoillaan).

Hm, kun sitä on pakoitettu tienaamaan leipänsä palvelijana ja olemaan herrasväen tahdosta riippuvainen niin ei ole mitään syytä olla iloinenkaan.

JURONEN

Niin niin!

PEKKA

Toden totta, Juronen, minä en ymmärrä, miten olette voinut olla täällä niin kauan!

JURONEN

Niin niin.

PEKKA

Tekin ikävöitte omaa kotia, minä tiedän sen.

JURONEN (myöntäen).

Niin niin!

PEKKA

Te aijotte perustaa ruokalan?

JURONEN (samoin).

Niin niin.

PEKKA

Te olette pitkän palvelusaikanne kuluessa säästänyt sievosen summan!

JURONEN (hyväntahtoisesti).

Niin niin.

PEKKA

Miksi siis yhä vielä palvelette?

JURONEN

Minulla ei ole vielä tarpeeksi varoja, Pekka.

PEKKA

Teistä tulee oivallinen isäntä, Juronen.

JURONEN (hyväntahtoisesti).

Niin niin.

PEKKA

Ja kun sitte naitte keittäjän — hän on teille hyvin sopiva.

JURONEN

Niin niin.

PEKKA

Hän valmistaa ruokaa niin hyvin, että vieraita tulee joukottain.

JURONEN

Niin niin.

PEKKA

Hän odottaa varmasti vain teidän rakkauden tunnustustanne, mutta te viivyttelette yhä.

JURONEN

Niin niin.

PEKKA

Ja hänellä saattaa olla melkoinen summa säästössäkin.

JURONEN

Sekään ei ole vielä tarpeeksi, Pekka.

PEKKA

Kun aluksi panette kummankin säästöt yhteen —

JURONEN

Se ei ole vielä tarpeeksi, täytyy olla varovainen, Pekka. Kun miettii ensin, niin seuraa menestys, mutta kun vasta perästä ajattelee, niin se vie monen perikatoon. Ei ole vielä tarpeeksi.

PEKKA

Jos olisin teidän sijassanne, uskaltaisin koettaa, sillä palveleminen käy sentään ajan pitkään raskaaksi.

JURONEN

Niin niin. — Mutta, Pekka, yhdeltä hevoselta on pudonnut kenkä, se täytyy viedä pajaan kengitettäväksi.

PEKKA

Kyllä, kyllä minä pidän huolen siitä. (Mennessään Hannalle.) Pää pystyyn, et saa näyttää kyyneleitäsi, he eivät saa pilkata sinua. (Menee.)

JURONEN

Onko sitten jotain tapahtunut, Hanna?

HANNA

Ah — nuori herra — tahdoin sanoa kirjanpitäjä —

JURONEN

Ahaa, minä ymmärrän! Herra katselee mielellään sieviä tyttöjä ja kirjanpitäjä — niin niin, minä ymmärrän kyllä! Niin nuoren kuin sinun, täytyy vasta vahingosta viisastua.

RISTIINA (tulee oikealta).

Kuudes kohtaus.

Edelliset, Ristiina.

RISTIINA

Hei, hyvää huomenta, hyvää huomenta!

HANNA (nousee, kaataa keittäjälle kupin kahvia ja panee sen pöydälle oikealla).

RISTIINA

Kuinka päivät lyhenevät; säännöllisesti tulee nukkuneeksi liian kauan aamusin. Onko kahvi valmista? Hyvää huomenta, Juronen.

JURONEN

Hyvinkö nukkunut, Ristiina?

RISTIINA

Hm, niin ja näin. Mitä unta olette sitte nähnyt, Juronen?

JURONEN

En mitään.

RISTIINA

Ette mitään?

JURONEN

Tiedättehän etten näe paljon unta — ja jos joskus jotain näenkin, unohdan sen taas.

RISTIINA

Se on teidän vanha, paha tapanne, Juronen; unet ovat taivaan viittauksia, niitä ei saa jättää huomioonottamatta. Ja erittäinkin viime öisillä unilla on suuri merkitys, kun eilen illalla oli täysi kuu. Minä näin tärkeän, ihmeellisen unen. Hanna, mitä unta sinä olet nähnyt?

HANNA (istuu taas perunoita kuorimaan).

Minäkö? Ah, minä olen sen taas unohtanut.

RISTIINA

Unohtanut? Harmillinen muistamattomuus! (Maistaa kahvia.) Hm hm, mikä kahvissa on? Se on taas äsken paahdettua?

HANNA

Eilen.

RISTIINA

Ja paahdettu liian ruskeaksi, olenhan minä jo sanonut monta kertaa — liian ruskeaksi paahdettu — paahtaminen on kahvissa pääasia. (Katsoo merkitsevästi Juroseen.) Kun minulla kerran on oma talouteni ruokalassani — koko paikkakunnalla ei tule olemaan parempaa kahvia kuin minulla.

JURONEN (lukee yhä ja juo hitaasti kahvia).

RISTIINA

Mietippäs, Hanna, ehkä vielä muistat, mitä unta näit.

HANNA

Niin niin, nyt muistan taas: olin pudonnut veteen.

RISTIINA (tarkkaavaisena ja tärkeännäköisenä).

Veteen? Vesi merkitsee rahaa.

HANNA

Niin, niin, nyt muistan taas aivan hyvin — te veditte minut ylös!

RISTIINA (yhä tarkkaavaisempana).

Minä? Oikeinko todella?

HANNA

Ihan varmasti, te se olitte!

RISTIINA

Jatkakaa, jatkakaa! Nyt saadaan kuulla.

HANNA

Sitten veitte minut tiheän metsän läpi ja minä olin väsynyt ja nälkäinen aivan nääntymäisilläni.

RISTIINA

Sangen kummallista!

HANNA

Sitten otitte taskustanne leipää, sen panitte kahtia halki ja annoitte minulle.

RISTIINA

Ihmeellistä, hyvin ihmeellistä. Kuulkaa, Juronen. Mutta aattelehan

Hanna, minäkin olen nähnyt unta sinusta.

(Ovikello soi.)

HANNA (menee vasemmalle).

Ovikello!

RISTIINA (touhuten).

Juronen, te ette ole koskaan tahtonut uskoa unia, mutta nyt epäilyksenne häviävät. Niin niin, Juronen, on asioita, joita ei voi kieltää.

JURONEN

No, no enhän minä ole niin epäuskoinen, mutta kuten sanottu, minä näen harvoin unta. Siihen tarvitaan erityistä taikauskoa.

RISTIINA

Ja se minulla on ollut jo lapsesta saakka.

HANNA (palaa, tuoden sanomalehden).

Sanomalehti on tullut. (Panee sen Jurosen pöydälle.)

JURONEN (alkaa lukea sitä).

RISTIINA

No, Hanna, tulehan nyt kuuntelemaan, uneni koskee sinua ihan tarkalleen. Näin unta että olin suuressa kellarissa, se oli niin suuri, etten voinut nähdä sen perälle asti.

JURONEN

Onko uni pitkä, Ristiina?

RISTIINA

Älkää keskeyttäkö minua! Kuulehan nyt, Hanna, tarkasti. Minä olin siis suuressa kellarissa ja haparoin kauheasti ympärilleni. Äkkiä avautui ovi ja sisään tuli —

ANNA (tulee sisään).

JURONEN (nauraen).

Kamarineitsyt!

Seitsemäs kohtaus.

Edelliset, Anna.

RISTIINA

Ah, miks'ei juuri — (huomaa Annan). Vai niin — (itsekseen) no, tuolle ininä en ainakaan kerro sitä.

ANNA (lyhyesti).

Aamiainen vanhalle neidille, hän nousee ylös.

HANNA (järjestää aamiaisen tarjottimelle ja kaataa pannusta uutta kahvia).

RISTIINA (terävästi).

Neiti voisi sanoa hyvää huomentakin, kun tulee kyökkiin!

ANNA

Se on aivan tarpeetonta, kun näkee toisensa koko päivän. Onko tuolla sanomalehti? (Ottaa sanomalehden ja katsoo heti viimeistä sivua.)

JURONEN (nauraen).

Ja neiti vihaa kaikkia liikoja puheita!

ANNA

Niin kyllä, täytyy oppia vaikenemaan, kun on herrasväessä.

RISTIINA (on ottanut pöytänsä laatikosta pienen kirjan, mustetta ja kynän ja laskee; itsekseen).

Vaieta ja pauhata, miten milloinkin.

ANNA (lukien).

Neiti Valoketo on kihloissa herra Antti Mäkitalon kanssa. — No vihdoinkin on tuo vanha kopso saanut sulhasen. Hahhahhaa, mutta sulhasmies kyllä katsoo enemmän isän kiiltäviä kolikoita kuin morsiamen sinisiä silmiä. Ja vanha rikas Kultanummi on kuollut, jälkeenjääneet pyytävät hiljaista osanottoa — hahhahhaa. — Kun he tyhjentävät täydet arkut, jotka vanhus on jättänyt jälkeensä, eivät he suinkaan vuodata liikoja kyyneleitä.

(Soitetaan kaksi kertaa.)

ANNA (heittää sanomalehden pöydälle).

Minä en tarvitse mitään huomautusta, minä tiedän kyllä itsekin, mitä minun on tehtävä! (Tarkastelee leipiä, jotka Hanna on pannut tarjottimelle ja pistää ne taskuunsa.) Tähän täytyy saada toisia leipiä.

HANNA

Mutta olenhan minä ne oikein valikoinut, vanha neiti pitää kovaksi leivotuista.

ANNA

Minä myös! Ja minä haen neidille sellaisia, joista hän pitää.

(Menee ottamaan toisia leipiä kaapista.) (Soitetaan kaksi kertaa.) Niin niin! Vanha neiti on pahalla tuulella tänä aamuna ja minun pitäisi huvittaa häntä. Sitten täytyy kai minun kertoa hänelle Hannan tarina, jonka perille olen tänään päässyt — se huvittaa häntä suuresti. (Menee.)

HANNA (menee perunoita kuorimaan).

RISTIINA (joka sillä aikaa on puoliksi laskenut, puoliksi kuunnellut).

No, silläpä on suuta; Jumala armahtakoon sen ihmisen hyvää nimeä, joka joutuu tuon hampaiden väliin.

JURONEN

Hevoseni ovat parempaa seuraa, ne ovat mykkiä.

RISTIINA

Tässä täytyy tehdä viikkotili — olen aivan pyörällä. Mutta minunhan piti kertoa teille uneni. Minä olin siis pimeässä kellarissa —

JURONEN

Olimme jo siinä kun ovi avautui —

RISTIINA

Aivan oikein, ovi avautui ja sisään astui valkeisiin puettu henki, jolla oli suuri parta ja tulisoihtu kädessä.

AUKUSTI (tulee).

Kahdeksas kohtaus

Edelliset, Aukusti.

AUKUSTI

Herra tahtoo aamiaisensa!

RISTIINA (kärsimättömästi).

Kun aina häiritään!

HANNA (järjestää aamiaisen, kuten ennen).

AUKUSTI (Juroselle).

Herra tahtoo mennä ratsastamaan kello kolme.

JURONEN

Ilmoitan sen Pekalle.

AUKUSTI

Täytyy panna uusi satulapeitto.

JURONEN

Niin niin, minä toimitan sen, vaikka voisitte itsekin sanoa siitä

Pekalle.

AUKUSTI

Hm, tallihan on kuitenkin teidän alaanne.

JURONEN

Minä olen kuski, Pekka tallirenki, toimittakoon kukin virkansa.

AUKUSTI (olkapäitään kohottaen, Hannalle).

Älkää polttako sormianne, Hanna!

RISTIINA (tilikirjansa ääressä).

Herra varjelkoon, miten kohtelias! Jos kamarineiti kuulisi sen.

HANNA (antaa Aukustille aamiaisen).

AUKUSTI (hiljaa hänelle).

Olkaa iloinen, Hanna, minä en jätä teitä. (Aikoo mennä.)

JURONEN

Tässä on sanomalehti, viekää se mukananne herralle.

AUKUSTI

Enhän ole vielä itsekään sitä lukenut. (Menee.)

JURONEN

Niin oikein, herra voi odottaa! Mutta kyllä minä sinulle näyttäisin, jos olisin herra!

RISTIINA

Nyt kai saa olla hetken rauhassa. Siis henki — kai kuuntelet, Hanna?

HANNA (perunoita kuorien).

Kyllä!

RISTIINA

Juronen, kuunnelkaa tarkoin, sillä tämä on tosiaankin ihmeellistä. Siis henki antoi minulle suuren pussin rahaa ja sanoi minulle: se on sinun, mutta sinun pitää jakaa se sen kanssa, joka seuraavana aamuna antaa sinulle ensiksi jotakin.

(Ovikello soi.)

HANNA (menee vasemmalle).

JURONEN

Niin niin.

RISTIINA

Minun pitää jakaa, Juronen, mutta mitä minun pitää jakaa? Miten voin selittää tämän unen?

JURONEN

Niin niin, katsokaahan unikirjastanne.

RISTIINA

Minä olen jo ajatellut sinne ja tänne — tiedättekö, Juronen, neljätoista vuotta sitten näin myöskin niin merkillisen unen, joka kävi ihan prikulleen toteen, sillä seuraavana päivänä tulitte te taloon. Muistatteko?

JURONEN (naureskellen).

Niin niin, neljätoista vuotta sitten. Tulin silloin sotapalveluksesta, olin pulska poika ja Ristiina neiti ei katsellut minua karsaasti.

RISTIINA

Niin, niin, Juronen, me olemme aina olleet hyvissä väleissä ja luulen, että olemme niin edelleenkin. Kun te vain panisitte enemmän arvoa unille.

HANNA ja REETTA (viimemainitulla kaksi suurta maitokannua, tulevat vasemmalta).

REETTA

Yhdeksäs kohtaus.

Juronen, Ristiina, Hanna, Reetta.

HANNA (ottaa kyökin hyllyltä kaksi pienempää maitoastiaa)..

REETTA (kaataa niihin maitoa, ollen samalla hyvin puhelias).

Hyvää huomenta keittäjä — ah, herra Juronen, sanokaa toki, mihin te eilen menitte, minä näin teidät tuolla kylässä —?

JURONEN

Olin vain vähän jaloittelemassa.

Minä olin juuri menossa lehmiä lypsämään. Mutta kuulkaas, keittäjä, teidän olisi eilen illalla pitänyt olla kuulemassa sitä meteliä!

RISTIINA

Mitä sitten meteliä?

REETTA.

Kauniin Hertan naittajaisia.

RISTIINA

Siellä oli kai ilo ylimmillään?

REETTA

Jestanpoo! Tanssi toisensa perään. Siellä niitä oli soittajiakin — puoli tusinaa; tanssittiin puoleen yöhön. Ja välillä aina laulua ja piirileikkejä.

RISTIINA (kääntyneenä häneen, mutta yhä istuen).

Mitä muuta uutta kuuluu?

REETTA

Tunnette kai Hilman, Leppäsen puotitytön?

RISTIINA

Kyllä, vallan hyvin!

REETTA

Ajatelkaa, hän on kuollut!

RISTIINA

Älkää nyt!

REETTA

Putosi alas kellarin rapuista — kahden tunnin kuluttua kuoli.

RISTIINA

Niin niin, eipä sitä tiedä milloin ja miten henki lähtee.

REETTA

Ja oletteko kuulleet jutun kauniista neiti Honkavuoresta?

RISTIINA

Ei minulla ole aavistustakaan.

REETTA

Hän on poissa, aivan tipotiessään.

RISTIINA

Niinkö?

REETTA

On paennut erään kauppiaan kanssa. Isä on ollut kovin suutuksissaan, mutta mitä se auttaa, hänen täytyy kuitenkin antaa tyttö tälle. Kuulkaa, keittäjä, maito kallistuu ensi viikolla, ruokaa on niin vähän, talvi on tullut liian aikaisin. Huh, kun tänään onkin kylmä! (Ottaa kannunsa.) Eilisiltana oli ne »Hyväntekeväisyysseuran» arpajaiset. Kuka tietää, ehkä onni on ollut minullekin suotuisa! Näin viime yönä unta suuresta hämähäkistä, ja hämähäkit — niinkuin tiedätte — merkitsevät onnea? Ah, kunpa nyt voittaisikin. Hyvästi kaikki! (Rientää pois.)

RISTIINA (innoissaan).

Arpajaiset! Se on viittaus taivaasta! Nyt tiedän uneni merkityksen.

Juronen, huomatkaa nyt!

JURONEN

Niin niin.

RISTIINA

Mitä unet käskevät, pitää täyttää, muuten käy hullusti. Minun pitää jakaa aarteeni, arpalippuni? Se on aarre, tai oikeastaan siitä voi tulla aarre.

PEKKA (tulee sisään, ottaa sanomalehden pöydältä ja lukee seisten).

Kymmenes kohtaus.

Edelliset, Pekka.

RISTIINA (jatkaen keskeyttämättä).

Hanna, tule tänne; sinä olet tänään antanut minulle ensimäiseksi jotakin — se oli kahvia — sinä näit unta minusta, kuinka minä annoin sinulle puolet leivästäni; se sopii ihmeellisesti yhteen, se on kohtalon todellinen viittaus. Minä luovutan sinulle puolet arvastani — antakaa minulle 50 penniä. Tässä on arpa — katsokaas!

HANNA (nousee ylös, epäillen).

Ei, ei minulla ei ole varaa.

RISTIINA (on noussut ylös, innokkaasti).

Hanna, ajattele unta, ei saa sulkea ovea, kun onni kolkuttaa.

HANNA Niin kyllä — mutta.-Pekka!

PEKKA

Hm?

HANNA

Mitä sinä tuumit?

PEKKA

Minä katselen vapaita paikkoja.

HANNA

Minä kysyn — mitä sinä tuumit arvasta?

PEKKA (epäröiden).

Hm, hm!

RISTIINA (innokkaasti).

Pekka, ottakaa tilaisuudesta vaari, tällaista ei aina tarjota.

PEKKA

No ota sitte, Hanna.

HANNA

Mutta en minä oikein raskisi.

PEKKA

No, sitte minä otan sen. En ole vielä milloinkaan koettanut. Tuoss' on viisikolmatta. Maksa sinä toinen puoli, Hanna!

HANNA

Kyllä.

PEKKA

Voimmehan kerran koettaa.

HANNA

Minä haen rahan. (Menee).

RISTIINA

Saat nähdä, Pekka, me voitamme, voitamme varmasti!

PEKKA

Hm, se on minusta hauskaa! Mutta koska te olette niin varma siitä, niin ei teidän olisi pitänyt antaa arpaa!

RISTIINA (törkeästi).

Uni käski minua, Pekka, uni! Jos en olisi sitä totellut, en olisi varmasti voittanut mitään. Onni ei anna leikitellä kanssaan, pitää täyttää sen tahto, muuten se kääntää selkänsä. (Istuutuu taas.)

AUKUSTI (tulee.)

Yhdestoista kohtaus.

Edelliset, Aukusti.

AUKUSTI

Herra tahtoo puhua kanssanne, Pekka!

PEKKA

Vai niin? (Menee.)

AUKUSTI (lämmitellen uunin luona, kavalasti).

Tallirenki vissiin ihmettelee mitä herra hänelle sanoo.

RISTIINA

Kuinka niin?

AUKUSTI

Hm, herra ei puhu hänelle hyvää.

RISTIINA

Miksi niin?

AUKUSTI

Uusi raudikko on rampa, se on kai Pekan syy.

JURONEN (painavasti).

Ei, se ei ole Pekan syy, sitä ei herra ymmärrä, sen me tiedämme paremmin!

RISTIINA (laskee uutterasti).

AUKUSTI

Hui hai, mitä se minua liikuttaa?

JURONEN

Kuka tietää! Tuolla yläkerrassa selitellään niin paljon sellaista, mikä tulee meidän turmioksemme, mutta kantelijat ja panettelijat ovat kurjimpia olentoja maan päällä.

AUKUSTI (kiivaasti).

Tarkoittaako tuo minua?

JURONEN (rauhallisesti).

Niin no, se koira älähtää, johon kalikka sattuu.

(Ovikello soi.)

RISTIINA (katsoo ympärilleen).

JURONEN (nousee ylös).

Pekka on hyvä poika, en ole vielä nähnyt parempaa hevosten hoitajaa, ja kuka heittää kiven hänen tielleen, tekee syntiä ja herra itsekin, kun epäilee niin uskollista palvelijaa. Ymmärtäköön tämän herra kirjanpitäjä miten tahtoo. (Menee vasemmalle.)

AUKUSTI

Tuossa ihmisessä huomaa tallin tuoksun joka sanassa. (Ottaa sanomalehden, asettuu perälle ja lukee,)

RISTIINA

No niin, maku on erilainen, monet ihmiset haisevat mieluummin tallilta kuin pumaadalta.

AUKUSTI

Tekisitte paremmin, kun pitäisitte huolen laskuistanne, ettekä sekaantuisi meidän puheisiimme.

HANNA (tulee takaisin).

Kahdestoista kohtaus.

Edelliset, Hanna.

HANNA (antaa Ristiinalle rahat).

Tässä on raha. (Menee perunoita kuorimaan.)

RISTIINA

Hyvä Hanna, arpa on Pekalla! (Aukustille.) Tahdotteko käskeä minua vaikenemaan kyökissä? Täällä on minulla sananvalta, enkä anna kenenkään tukkia suutani! Ymmärrättekö, herra kirjanpitäjä?

AUKUSTI (kohauttaa halveksivasti olkapäitään).

ANNA (tulee).

Kolmastoista kohtaus.

Edelliset, Anna.

ANNA (Hannalle).

Vanha neiti tahtoo puhutella Hannaa.

HANNA (menee).

ANNA (katsoo voitonriemuisesti Aukustiin, menee sitte Jurosen luo).

Mitäs kuski lukee?

JURONEN (ojentaa hänelle kirjan).

ANNA

On hyvin vanhanaikaista, Juronen, lukea tällaisia romaaneja. Teidän täytyy hankkia uusia jännittäviä pariisilaisromaaneja.

JURONEN (ottaa kirjansa).

Niin, no, maku voi kyllä olla vanha, mutta se on hyvä: paha saa aina palkkansa, ja raapivat kissat ja viekkaat naiset rangaistaan säännöllisesti. Todellisessa elämässä ei aina käy niin.

ANNA

Voitte olla oikeassa. (Aukustille.) Voinko saada lisälehden?

AUKUSTI (antaa hänelle sen).

ANNA (asettuu Hannan paikalle ja on lukevinaan, mutta kuulustelee, mitä tapahtuu).

PEKKA (tulee takasin).

Neljästoista kohtaus.

Edelliset, Pekka.

PEKKA (kiihtyneenä).

No, nyt olette saavuttanut tarkoitusperänne, herra kirjanpitäjä, riemuitkaa nyt!

AUKUSTI

Mistä on kysymys?

JURONEN ja RISTIINA

Mikä nyt on?

PEKKA

Eipä paljon, minä olen saanut potkut.

RISTIINA

Mitä, potkut?

JURONEN (vihasena).

Niin niin.

PEKKA

Oh, kyllä minä tiedän mistä se johtuu. Teidän omallatunnollanne, herra kirjanpitäjä, on se, että olette riistänyt kunnialliselta mieheltä leivän ja palkan!

AUKUSTI

Minä? Minkä minä sille voin?

PEKKA

Älkää teeskennelkö — minun pitää lähteä pois talosta, jotta te voitte vapaasti lähennellä Hannaa.

RISTIINA

Hyi, hyi!

JURONEN (suuttuneena).

Niin niin.

AUKUSTI

Hävytön epäluulo!

ANNA (lehden yli, häijysti).

Niin niin, lyön vetoa, että asia on niin.

PEKKA

No, kun tekin sen vakuutatte, on se varmasti totta.

RISTIINA

Tämä on kauheaa!

JURONEN

Mutta miksi sitte, minkä syyn herra sanoi?

PEKKA

Että on minun syyni, kun raudikko on rampa.

JURONEN

Mutta minähän voin todistaa —

PEKKA

Minä vetosinkin teihin ja eläinlääkäriin, mutta silloin herra vasta oikein suuttui, maksoi minulle kolmen kuukauden palkan ja käski minun heti mennä, kuuletteko, heti!

RISTIINA

Heti?

JURONEN

Heti? Niin niin, se on —

PEKKA

Salaisesti sovittu asia!

RISTIINA

Kuulumatonta!

JURONEN

En milloinkaan ole mokomaa nähnyt.

PEKKA

Minä menen, menen heti, panen tavarani kokoon, enkä jää enää hetkeäkään taloon. Juronen, kai pidätte vähän huolta kimosta, kunnes uusi tallirenki on tottunut; te tiedätte, syödessään se ei päästä ketään lähetteen ja potkii silloin helposti. Niin, minä menen, herra kirjanpitäjä, mutta ei se teitä auta, Hanna on hyvä ja jos Jumala tahtoo, ei hänkään jää kauaksi taloon.

AUKUSTI

Mitä nämä puheet merkitsee, poika?

PEKKA (astuen uhkaavasti hänen eteensä, pontevasti).

Ei sillä äänellä, poika! Minä en tahdo, että minusta sanotaan: minä erosin talosta toralla ja riidalla; muuten olisin puhunut teille toisin. Mutta älkää ärsyttäkö minua, sillä silloin voisin unohtaa päätökseni ja silloin ei teissä enää olisi monta luuta eheänä. (Menee.)

RISTIINA

Hyi ja vielä kerran hyi! Tuollaista en ole vielä milloinkaan nähnyt ja olen ollut talossa jo viisitoista vuotta. Ei pitäisi enää jäädä tänne, kun tuolla tavoin menetellään.

JURONEN

Niin, Ristiina, kunpa vain olisi jo kylliksi.

RISTIINA

Mitä tarkoitatte?

JURONEN (vältellen).

Niin niin.

RISTIINA (katsoo häneen tuhmasti, kun ei ymmärrä, mitä Juronen tarkoittaa).

JURONEN (viittaa päällään perälle).

RISTIINA (ikäänkuin ymmärtäisi).

Niin — oikein! (Menee kirjansa luo ja istuu.) Ja sitte pitäisi vielä laskea, kun sappi on halkeamaisillaan.

JURONEN (lukien, mumisee itsekseen).

Niin, kunpa olisi jo kylliksi!

ANNA (menee Aukustin luo, hiljaa, häijysti).

Ei siitä sentään ole teille mitään hyötyä!

AUKUSTI (istuu yhä ja katsoo ylös, mutta ei pane pois sanomalehteä).

Mitä?

ANNA

Että olette ajanut pojan pois talosta.

AUKUSTI

Kuinka voitte luulla —?

ANNA (yhä hiljaa).

Älkää koettakokaan kaunistella minulle mitään; mutta minä toistan vielä: ei se teitä kuitenkaan hyödytä.

AUKUSTI (samoin yhä hiljaa).

Kuinka niin?

ANNA

Saatte nähdä! Ette ole tarpeeksi älykäs.

HANNA (tulee itkien).

Viidestoista kohtaus.

Edelliset, Hanna.

HANNA (yhä itkien).

Tätä minä en kestä!

ANNA (viittaa voitonriemuisesti Hannaan ja menee tämän selän takaa lieden luo, jossa hän on lukevinaan mutta tarkkaa kaikkia).

RISTIINA (nousee ylös).

No Hanna, mikä nyt on?

JURONEN (osanottavasti).

Tyttö itkee, mitä sitten on tapahtunut?

RISTIINA

Puhuhan toki!

JURONEN

Kuka on Hannalle tehnyt jotain?

HANNA (nyyhkyttäen).

Minut on —

RISTIINA

Sano pois!

HANNA

Erotettu!

RISTIINA (lyö käsiä yhteen).

Mitä tämä nyt on?

JURONEN

Onko paholainen tänään irti?

ANNA (Aukustille hiljaa).

Te näette: — minä pelaan myös hyvin!

RISTIINA

Tämä on sentään kauheaa — ensin Pekka, nyt Hanna — mutta minkätähden?

HANNA (nyyhkien).

Neiti oli kovin vihainen, ja hänhän on muuten niin hyvä ja ystävällinen — nyt väitti hän että olin kietonut nuorta herraa pauloihini — se on hävytöntä — — että hän lähettää minut pois, siihen tyydyn — — mutta sanoa minusta sellaista.

JURONEN (lohduttaen).

No no, sellaiset valheet eivät vahingoita ketään.

RISTIINA

Tämä käy yli ymmärrykseni. Niin kauan kun olen ollut talossa, ei meillä ole ollut niin kunnollista sisäkköä, kuin Hanna — ja hänet pannaan pois.

HANNA

Oi, minä tiedän mistä tämä kaikki tulee, siihen ei ole kukaan muu syynä kuin kamarineiti!

ANNA

Minäkö?

HANNA (kuivaten kyyneleensä, voimakkaammin).

Te, eikä kukaan muu!

ANNA

Mitä minulla on Hannan kanssa tekemistä?

HANNA (kiivaammin).

Olette mustasukkainen, kun kirjanpitäjä minua liehakoi.

ANNA (halveksivasti).

Minä mustasukkainen — tuollaiselle?

HANNA

Miksi ei? Kun tulee vissiin ikään, niin eivät miehet katsele enää niin halukkaasti kuin ennen.

ANNA (kiivaasti).

Vissiin ikään? Mitä se merkitsee?

HANNA

No, ette ainakaan voi kieltää, että olette jo aikoja sitte sivuuttanut rippikouluijän!

ANNA

Julkeaa, minä olen -—

RISTIINA

Yli kolmenkymmenenviiden, sen voin todistaa!

JURONEN (itsekseen).

Pahanilkinen kissa.

ANNA

Alkaako keittäjäkin?

RISTIINA

Miksi ei? Tässä talossa menetellään niin häpeällisesti, että rehellinen ihminen ei voi vaieta.

ANNA

Luuletteko, että rupean kanssanne kiistelemään?

JURONEN

Te häviäisitte.

ANNA

Kuinka niin?

AUKUSTI

Koska olette väärässä. On sikamaista, että Hannaa sillä tavoin panetellaan.

ANNA (ivallisesti).

Tosiaanko? Olenko osunut oikeaan? Onko neitonen vetänyt teitäkin nenästä? No, se ilahuttaa minua!

(Ovikello soi.)

HANNA

Siinä sen nyt kuulitte! Hän myöntää itse, että hän on puhunut minusta pahaa — ja ilman mitään syytä. Mutta minä menen heti neidin luo ja sanon hänelle kaikki — teidän pitää todistaa.

ANNA

Aivan niin, kun Pekankin täytyy mennä pois, on paljon helpompi ja hauskempi kun pääsette yhdessä.

HANNA (pelästyen).

Mitä? Pitääkö Pekankin mennä pois?

RISTIINA

Kyllä, valitettavasti! Sen on kirjanpitäjä saanut aikaan.

HANNA

No, sitte minä en myöskään jää. Hyvä Jumala, mitä äitini sanoo, kun tulen kotiin! Hän ehkä luulee, että minä todellakin olen huono ihminen.

RISTIINA

Ole vain rauhallinen, Hanna, minä tulen mukaan ja sanon äidillesi totuuden.

(Ovikello soi.)

JURONEN

Hanna, kuuletteko?

HANNA (kuulematta Jurosta ja ovikelloa).

Ah, rakas Ristiina, tehkää se!

RISTIINA.

Minä puhun kaiken totuuden.

JURONEN (hitaasti, hyväntahtoisesti).

Minun kai täytyy avata. (Menee vasemmalle.)

ANNA (ivallisesti).

Siitä tulee liikuttava kohtaus.

RISTIINA

Pilkatkaa vain, kielevän suunne takia joudutte vielä kurjuuteen. (Hannalle.) Iltapäivällä tulen mukaasi, tahdon kertoa äidillesi maailman pahuudesta. Ah, vaimoraukka ei ensinkään usko sinusta pahaa, sillä köyhät ihmiset eivät ole niin pahoja, täytyy mennä suuriin taloihin, jos tahtoo kokea jotain oikein pahaa.

ANNA Osaapas tuokin olla suulas.

RISTIINA

Minulla on, Jumalan kiitos, kieleni vielä oikealla paikalla; mutta minä en käytä sitä ryöstämään tyttö raukkojen kunniaa, vaan minä puolustan sillä viattomuutta.

HANNA

Ah, minä kiitän, rakas Ristiina!

RISTIINA (yhä innokkaammin).

Minä en puhu milloinkaan liikaa, sillä minun sanani eivät pahenna ketään, minä en ole puheellani saanut milloinkaan niin pahaa aikaan, kuin muut olkapään nytkäyksellä ja ivallisilla kasvojen ilmeillä.

JURONEN ja REETTA (tulevat vasemmalta.)

Kuudestoista kohtaus.

Edelliset, Juronen, Reetta.

JURONEN (menee -paikalleen).

REETTA (hengästyneenä).

Ristiina neiti, Ristiina neiti!

RISTIINA (pelästyen).

Herra Jumala, mikä nyt on?

REETTA

Antakaahan kun ensin hieman hengähdän.

RISTIINA

Onko joku onnettomuus tapahtunut?

JURONEN

Tämäpäs on merkillinen päivä!

ANNA

Mitähän se mahtaa olla?

KAIKKI (uteliaina Reetan ympärillä).

REETTA

Arpajaiset!

KAIKKI

No, no?

REETTA

Te, Ristiina, olette voittanut!

KAIKKI

Voittanut?

REETTA (vetäen syvään henkeä).

Kymmenentuhannen markan pankkitalletuksen.

KAIKKI

Kymmenentuhannen?

RISTIINA (hämillään).

Ihanko totta? Etkö tee pilkkaa?

REETTA

Saatte heti kuulla! Tuossa on sanomalehti ja siinä seisoo; sain sen postinkantajalta.

JURONEN (ottaa lehden).

REETTA

Mutta nyt minun pitää mennä, näin hyvää uutista ei minulla ole ollut kerrottavana pitkään aikaan! Keittäjä voittaa kymmenentuhatta markkaa! Hyvästi! (Menee.)

RISTIINA

Minä olen kuin puulla päähän lyöty!

HANNA (vavisten).

Sitten ehkä minäkin olisin voittanut?

JURONEN

Oikein, tässä se seisoo! Mikäs numero teillä on, Ristiina?

RISTIINA

Numero? Numero? Vai niin — (menee — hämmentyneenä laatikkonsa luo ja etsii) — — minä muistin sen ulkoa ja nyt on muistini hävinnyt — (löytää arvan) — — tässä, tässä, numero 43,718.

JURONEN

Kuinka?

RISTIINA (antaa hänelle arvan).

Siin' on.

JURONEN (lukien ja verraten).

»Eilisiltaisissa arpajaisissa lankesi päävoitto, kymmenentuhannen markan pankkitalletus numerolle 43,718.4 Oikein on, aivan oikein.

RISTIINA (lyö käsiään yhteen).

Ihan tottako?

AUKUSTI (lähestyy perällä Annaa ja puhuu hiljaa hänelle).

RISTIINA (pyyhkii silmiään).

Juronen, minä tyydyn Jumalan tahtoon.

HANNA (epäröiden).

Mutta sanokaa toki miten minun arpani laita on?

RISTIINA

Sinähän olet myös voittanut, lapsi.

HANNA (iloisesti).

Voittanutko? Voittanut! Ettekö pidä minua pilkkunanne?

RISTIINA

Ei, ei, se on ihan varma! Näetkö nyt kuinka pitää seurata kohtalon viittauksia! Jos et olisi totellut untasi, et olisi voittanut mitään, ja jos en minä olisi antanut sinulle toista puolta, niinkuin unessa käskettiin, en minäkään olisi voittanut mitään. (Loistavin kasvoin, yhä hämillään ja liikutettuna.) Minä en voi sitä vielä ensinkään uskoa.

HANNA

Siis voittanut? Ja miten paljon?

JURONEN

No niin, puolet kymmenestä tuhannesta tekee viisituhatta.

HANNA (huutaa ääneen).

Viisituhatta markkaa! Pekka! Pekka!

(Juoksee pois keskeltä.)

JURONEN (istuutuu ja laskee hiljaa; sormi nenällä).

Siis viisituhatta markkaa — kun lasken siihen lisäksi — tekee se — hm, hm —

AUKUSTI (sillä aikaa hiljaa Annalle).

Siis sovinto?

ANNA

Sillä ehdolla —

AUKUSTI

Minä täytän sen — mutta tulkaa, täällä ei meillä ole mitään tekemistä.

ANNA (Ristiinalle).

Toivotan onnea, keittäjä, ette kai tekään sitte enää jää kauemmaksi taloon?

RISTIINA (ajatuksissaan, katsomatta häneen).

Tuskin, tuskin.

ANNA

Minä ilmoitan sen neidille.

(Menee Aukustin kanssa.)

RISTIINA

Saatte yksin viettää täällä noidan juhlaa, te pahansuovat henget. Ei ei, kaikki menee päässäni ympäri — minun täytyy istua — siis voittanut — ja puolet olen antanut pois — niinkuin unessa käskettiin — ja muuten en olisikaan voittanut mitään — ja se oli hyvin tehty, he molemmat voivat sitä tarvita — ja juuri nyt — voittanut, voittanut — minun pitää sentään — missä minun virsikirjani on — — -? (Etsii laatikostaan.)

JURONEN (on laskenut).

Viisituhatta markkaa ja molempain säästöt — nyt on kylliksi.

RISTIINA (löytää virsikirjansa).

Siinä se on — minkä virren nyt otan —?

JURONEN (menee Ristiinan luo, juhlallisesti).

Ristiina!

RISTIINA (katsoo häneen hämmästyneenä).

No, Juronen!

JURONEN (juhlallisesti).

Teille ei ole tuntematonta, että minä jo vuosia sitten olen mielihalulla katsellut teitä, ja jos minä päättäisin astua aviosäätyyn, että — — niin niin, kuinka minun piti sanoakaan — oikein, että olen valinnut teidät emännäkseni, tahdon sanoa, olen toivonut.

RISTIINA (nousee ylös, häveten ja juhlallisesti).

Voi, voi, herra Juronen, tämä yllätys — ette ole milloinkaan sanallakaan ilmaissut —

JURONEN

Minä en kuulu kevytmielisiin poikiin, jotka toimivat ajattelematta, koska minulla kuskina varovaisuus on kai synnynnäistä.

RISTIINA (niiaa).

Minä ymmärrän antaa sille arvoa!

JURONEN

Ovathan ajatuksenne aina pyörineet suunnitelmassa perustaa hyvä ruokala —

RISTIINA

Hyviä annoksia, ihmiset tulevat olemaan tyytyväisiä minuun —

JURONEN

Minä aion myöskin täyttää paikkani isäntänä —

RISTIINA (niiaa).

Oikein komea isäntä — mutta päivällisen jälkeen pitää olla kahvia — meidän kahvimme pitää saada hyvä maine koko paikkakunnalla.

JURONEN

Kun meillä nyt molemmilla on vähän säästettyä ja arpajaisvoitosta vielä saadaan lisää, niin kai siinä pitäisi jo olla tarpeen aluksi — niin kysyn täten nöyrimmästi, jos Ristiina on halukas ottamaan minut aviomiehekseen.

RISTIINA (kainosti).

Ah, rakas Juronen!

JURONEN

Näin minä olen sitte sanottavani soveliaasti esittänyt ja odotan vastausta.

RISTIINA (kainosti).

Minä en tiedä, — minulle ei ole vielä milloinkaan tapahtunut sellaista —

JURONEN (hellästi).

Eikö Ristiina olisi aikaisemmin tällaista tapausta ajatellut?

RISTIINA

No, minä en voi kieltää, että joskus —

JURONEN

No, antaa minulle sitten vaan varman vastauksen!

RISTIINA (peittää esiliinalla kasvonsa ja niiaa).

JURONEN

Tahdotteko?

RISTIINA

Tahdon!

JURONEN

No, sitten julistan minä täten Ristiinan juhlallisesti rakkaaksi morsiamekseni!

RISTIINA (heikosti).

Ah — Juronen!

JURONEN (vetää hänet luokseen).

Rakas Ristiina!

RISTIINA

Te olette sentään odottanut kovin kauan, eikö tämä olisi voinut tapahtua aikasemmin?

JURONEN (vakavasti).

Ei, aikaisemmin ei ollut vielä kylliksi!

Seitsemästoista kohtaus.

Edelliset, Hanna, Pekka.

HANNA (vetää Pekan sisään, vilkkaasti).

Tule vaan, tule vaan!

PEKKA

Onko se totta, ihan totta?

RISTIINA (irtautuu Jurosen sylistä, kainosti).

Kyllä, Pekka, kyllä minä olen morsian.

PEKKA

Ja voitto?

JURONEN.

Se on myöskin totta.

PEKKA (syleilee riemuissaan Hannaa).

Tuhat tulimmaista! Hanna, Hanna, kuka sitä olisi uskonut? Äsken juuri olimme vielä niin onnettomia ja nyt — raha riittää aluksi, emme tarvitse enää odottaa —

HANNA

Meidän pitää kiittää hyvää Ristiinaa, sillä jollei hän olisi luovuttanut meille puolta arvasta —

PEKKA

Se on totta! Hyvä Ristiina, jos hevosta joskus tarvitsette, niin parhaani minä teille valjastan.

RISTIINA

Niin, niin, näin käy, kun ottaa huomioon unet. — Juronen, teidän pitää luvata minulle, että pidätte unet kunniassa! Ah, Herra nähköön, mitenkä tyytyväinen ja iloinen minäkin nyt olen, ja toivon kaikille ihmisille yhtä hauskoja unia kuin itsellänikin oli.

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK PALVELUSVÄKEÄ ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg™ License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™ electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™ electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™ electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™ works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg™ License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™ trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™ License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg™ website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg™ and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West, Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

PALVELUSVÄKEÄ

HENKILÖT:

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE